- Кой беше онзи? - Не знам.
Харесвам те, Рико.
Не си мисли разни работи, понеже преспах с теб веднъж.
Хей, 8-ми номер!
Какви ги вършиш?
Играй като хората, тъпак такъв!
Ела да ни гледаш като почне сезона.
Чувствам се по-силен като ме гледаш.
Как се казваш? - Камия Наоки.
До скоро, Камия.
До скоро, Ширакава.
Уцу трябва да стегне повече мускулите в горната част на тялото.
Трябва да поработите и върху скоростта си.
Напоследък все тренираме бягане. Изморително е, нали?
Остават 18 минути! - Моля?!
Забелязали ли сте? - Какво?
Напоследък е малко по-тъмно тук. - И ти ли го усети?
Истина е. Всъщност хазяина ми ще ме изхвърли следващата седмица.
Така ли?! - Какво ще правиш?
Не става дума за това.
Говоря за тази стая.
Сега като спомена, май наистина е така.
Флуоресцентните лампи... По-малко са!
Значи забелязахте...
Мениджър... - Приятна работа.
Ние наричаме това "корпоративно пестене на разходи".
Понеже тазгодишният доход беше доста намален!
Наистина съм избрал беден отбор.
Ей, чакай, Йойоги.
Ела да подпишеш документите! Йойоги! Йойоги!
Наистина не мога да го понасям тоя.
Зарежи го...
В много лошо положение сме.
Защо сме толкова песимистични?!
В такива моменти, не трябва ли да сме единни,
и просто да играем баскетбол както трябва?
Целта ни е победата! Е...
Опитвам се да кажа неща, който един капитан би казал.
Както се очаква от Уцу!
Обаче е прав. Само това можем да направим, нали?
Така е! Заради жена ми и двете ми деца!
Наистина ли, Моригучи? Две?
Вече имам второ!
Поздравления!
Благодаря!
Обаче наистина ми трябват доста пари.
Колко хубаво! Деца!
Това е начин да живееш живота си. - Добра работа!
Уцу, готов ли си да тръгваме? - Да.
Приятна работа на всички. Аз тръгвам.
Пак тези двамата.
Винаги излиза с мъже. Как ще си има деца така?
Някой трябва да му го каже.
Честно казано, това не е ли лошо
за популярността му? - Много лошо.
И аз бих искал да се оженя и да си имам деца.
Искаш деца? - Да, много.
Момче или момиче?
Ало! Да! Шуджи е.
Искам да разбереш някои неща.
Добре. Просто трябва да науча повече за Уцу, нали?
Разбрано? - Благодаря.
Ще те черпя един обяд някой път.
Наистина? Супер!
Трудно е да си влюбена жена.
Но за мен е по-трудно.
Хазяина ми ще ме изгони скоро.
Напуснах Уакаяма преди година,
точно когато реших да работя по-здраво.
Съжалявам. Животът ти не ме интересува.
А!
Ти си онази, дето се развика на приятелския мач!
А! А ти май си от отбора на Кавасаки!
Не обсъждайте това сега...
Рико, слушай. - Да.
Почисти! - Какво?
Погледни! Квартирата е нова, а вече е разхвърлено.
Не сме живели и месец тук! Рико е виновна, нали?
Ами... не е ли заради твоите купища гримове?
А това какво е?
Малко прилича на чорапогащите ми.
Как може да оставяш такива неща по земята?
Кавасаки може да дойде някой път, нали?
Така ли?!
Ами малко е рано за това...
Пък и искам да си взема куче.
Кучето ми вкъщи скоро е родило. Кокер шпаньол е.
Може да направим от този гардероб стая за Мелъди.
Чакай... Вече и име ли му избра?
Да. Мисля, че за момичета като нас ще е по-безопасно като ги пази куче.
Това кокер-нещо си ще може ли да пази?
Това ли е униформата на мажоретките?
Не е ли много разголено? - Не е.
Нацуки, Йойоги донесе документите за осигуровките.
Благодаря много.
Ще се видим пак. - Да, нямам търпение.
Да си ходим.
И днес го няма.
Готово е!
Изглежда вкусно! - Нали?
Благодаря. - За нищо.
Хей, Наоки. - Да?
Няма ли... да се оженим?
Може да останем да живеем тук.
Нищо, че е тясно. Нямаме много пари, но щом съм с Наоки, ще го измислим.
Съжалявам.
В момента е невъзможно.
Искам,
но не съм уверен в себе си.
Парите са един от проблемите.
Но и кариерата ми на баскетболист е под въпрос.
Затова искам да стана по-силен
и да почакам, докато се уверя, че мога да те направя щастлива.
Надявам се да можеш да изчакаш малко.
Разбирам.
Прав си!
Разбирам! ОК!
Да обеля ли ябълка?
Съжалявам...
че съм такъв.
Не, всичко е наред.
Благодаря.
Гледате: *ПОБЕДЕН КОШ*
= Епизод 3 =
Превод: fuu Редакция: mrnkaloto
Добра работа!
Наоки. Днес си пълен с енергия. - Така ли?
Обаче в момента, прекалената тренировка ще навреди на колената ти.
Пази се.
Добре, съжалявам.
Недей да бързаш.
Ей, Шуджи. - Да.
Намери ли си къде да живееш? - Още не!
Търся, но няма нищо, което да ми е по джоба.
Ако имах сега една по-възрастна приятелка щеше да е много добре.
Моля? Никога не бих искал това.
Много си тъп, Шуджи.
Мъжете трябва да радват жените, нали така?
И аз така мисля. - Нали?
Така ли? - Уцу, ти какво мислиш?
Аз ли? - Да.
В момента мисля само за предстоящия сезон.
Честно казано, нямам време за жени.
Може да се очаква от Уцу. Много яко!
Ще си го запиша.
Какво си записваш?
Излизам. - Внимавай.
Хей... - О, не.
Може ли да дадем тази стая на Шуджи? - А? Стаята на Юкино?!
Тя няма да се върне, докато не се разведе, нали?
Шуджи ще остане само, докато си намери квартира.
Ами, добре тогава.
Макар че не е хубаво момче да живее тук, където е и Юри.
Благодаря. Шуджи ще се зарадва.
Вече тръгвам. - Пази се!
Добре! Да почистим хубаво!
Извинете.
Каква изненада да те видя тук. - Нали?
Да на правиш парти? - Не.
Съквартирантката ми не е вкъщи днес.
Наближава концерта й, затова остана в студиото за репетиции.
Ясно...
Доста неща си взела.
Ще пиеш от мъка? - Не.
Взех го да ми помага.
Дойдох да купя тези.
Ще правя лятно почистване днес.
Така ли? - Да.
А аз... - А, чакай.
Нека позная.
Това е... къри, нали? - Не е.
Маринована горчива тиква, лятна зеленчукова салата,
а това са филийки, за закуската утре.
Наистина? Обожавам пържени филийки!
Обаче, ти май можеш да готвиш много неща.
Предполагам. Но няма да ги правя всички днес.
Приятелката ми се обади, че има много работа и ще закъснее.
Ясно. - Ще трябва да ги върна.
Давай...
Значи си има приятелка.
А! Този стикер!
Искаш ли го?
Ето.
Благодаря. - За нищо.
Пие ли ти се от това? И без това имам много.
Трябва да шофирам.
Да шофираш? - Колело.
Явно пак се брои, че шофираш пиян, дори и да е колело.
Така ли?!
Но какво пък. Ще го бутам до вкъщи.
Ето. - Благодаря.
Аа, хубаво е!
Пиенето на бира навън е много по-хубаво!
Да. Така е.
Освежаващо е. И напомня на лятото.
Но за мен...
лятото изглежда по-скоро жестоко и страшно,
отколкото освежително.
Страшно? - Да.
Като бях малка, получих това впечатление от "Лято" на Вивалди.
В лятното небе присвяткват светкавици,
а в полята валят градушки.
Цигулката свиреше така. - Хмм...
Но аз някак не мога да си представя страшно лято.
А, мога да ти я пусна. Искаш ли?
Наистина? - Ей сега.
Прекрасно е.
Нали? - Да.
Какъв е този звук? - А?
О, ами така звучи цигулката.
Ее...може ли цигулка да изкара това звучене?
Да, да, хубаво е, нали?
Да, хубаво е.
Нали? - Да.
Класическата музика била много хубава.
Да.
Благодаря.
Наистина си пийваш. - Често ми се случва.
Но не се тревожи, няма да се напия.
Не харесваш ли жени, които създават неприятности като се напият?
Например, стават по-подвластни на мъжете.
Не искам да съм такава.
Май много пиеш.
Кажи. Каква е приятелката ти?
Тя е страхотна жена.
Много е добра, за разлика от мен.
Заедно сме от 2 години.
Тя работи много за кариерата си.
Бизнес дама е.
Но как да го кажа? Аз не съм постигнал много за тези 2 години.
Така ли?
Чувствам се като по-нисш.
За мъж съм наистина жалък. - Така ли било?
Но приятелката на Камия сигурно е много щастлива.
Така ли? - Да. Разбира се.
Винаги се грижиш за нея, готвиш й, държиш се добре.
Трябва да е щастлива. - Така значи.
Е, разбира се, има още над какво да се поработи.
Да, но скоро ще трябва да й покажа малко увереност.
Какво?!
Коремът ми току-що направи "жвак".
"Жвак"?
Да не би да съм пияна? - Най-вероятно.
Какъв беше този звук? "Жвак".
Боклуци.
Чакайте! Вие там!
Какво правите? - Не е твоя работа!
Почистете! Така замърсявате!
Чакайте! Ще се обадя на полицията!
Вие хора! Чакайте!
Чакайте! Казах, чакайте!
Ще оставите боклука там просто така?
Какво правиш по дяволите? Пусни ме!
Не мислете, че ще се правя, че нищо не съм видяла!
Хей, опасно е! Откажи се.
От толкова боклуци Камия няма да може да се упражнява!
Чакайте! Чакайте!
Добре, че ги хванаха. - Аха.
Но все пак ще отнеме време докато, почистят.
Няма да можеш да тренираш. - Няма проблем.
Мога да тренирам навсякъде, щом имам топка.
Дриблиране, бягане и т.н.
Така ли? Добре тогава.
Обаче, няма ли да е по-добре да спреш да правиш такива неща?
В смисъл, ако попаднеш на по-гадни хора от тези,
ще бъдеш в голяма опасност.
Да. Но не мога просто да се примиря.
Изведнъж...
...стана ми лошо. - Какво?
Сигурно, защото пих на гладен стомах
и после много тичах.
А, да, наистина?
Добре ли си?
Не, не съм.
Чакай, чакай... - Добре...
Не, не, насам. Подмина го.
Насам.
Живееш точно до площадката?
Сега не е важно, побързай. - Добре, добре.
Побързай и ме прибери вкъщи, бързо!
Извини ме.
А, какво е това?
Откъде се светва? - Там, там.
Ама че бъркотия.
А, чакай, чакай!
Тоалетната! - Къде е?! Чакай!
Тоалетната! Тоалетната! - Къде, къде?
Ох, боли ме главата.
Лошо ми е.
Повръща ми се.
А, боли!
Добро утро! - Добро утро!
Прибрах се.
А? Какво е станало?
Хей, хей, хей!
Рико, ставай! - А! Да.
Добро утро, Май.
Уау, колко е чисто.
Сетих се! Мистър Пропър!
Сигурно е дошъл Мистър Пропър
и е почистил, докато Рико спи.
А, така ли? - Естествено, че не.
Няма как да е почистила Рико.
Тогава как?
Чакай да помисля.
Боли ме главата.
Да не са били някакви бандити?
Някои нервозен крадец на бельо,
който почиства в замяна на кражбата си?
А?! Рико, има ли ти нещо?
Не, май нищо не са докоснали.
Колко страшно. Две самотни жени, живеещи заедно.
Какво? Нищо ли не са ти направили?
Аа, спомних си!
Знаех си.
О? Крадецът е направил и пържени филийки?
Не искам да си спомням.
Какво е станало? Може ли да ги изям?
Какъв срам.
Много съжалявам. Наистина трябва да ви благодаря.
Сигурно ти е трудно.
Родителите ти сигурно се тревожат.
Да, вчера ми се обадиха и казаха: "Ето защо ти трябва свястна работа!"
Скараха ми се. - Наистина?
Но сигурно е трудно да си професионален баскетболист.
Баскетболните турнири са много интересни.
Само да беше известен спорт като бейзбола или футбола.
Да. Шуджи, стаята ти е натам.
Извинете, за малко ще я ползвам. - Чувствай се като у дома си.
Ще спиш добре в тази стая.
Юкино?!
Сестра ми... - Сестра ти?!
Всички сте тук.
А ти кой си? - Ами...Аз съм...
Какво става, како? - Какво ли?
Ами, нищо особено.
Само дето тоя кретен ми изневерява.
Никога няма да му простя!
Какво? Изневерява ти? Юске ли?
Същият! Няма да му простя!
Писна ми да се ядосвам, ще отида да си полегна.
Ще си поговорим като се събудя.
Стаята ми...
Юске не прилича на такъв човек, нали?
Да, какво ли е станало?
Шуджи, съжалявам. - О, не.
Наоки, опържи ми филийки.
Отдавна не съм яла.
А, да! Шуджи също може да остане да хапне.
А, добре.
Тогава ще направя. - Ще ги опитам.
Да ядем, да ядем!
Дали ще ги яде?
Нямам й номера.
Йойоги е подранил.
Старае се, макар да не му личи.
Ще се връщам в офиса.
Тогава оставям приготовленията за летния фестивал на теб, Нацуки.
Добре. - Ало? Радвам се да ви чуя.
Приятна работа.
Наистина съжалявам за онзи ден.
Няма проблем.
Няма го...
Рико.
А, здравей. - Здравей.
Аз съм Моригучи Мамору. Здравейте.
Здравей. Толкова хора?
Реших, че Май ще се зарадва, ако повече хора дойдат да я слушат.
Разбирам.
Ще си поговорим после.
Толкова съм щастлива. - Нали?
Сякаш сънувам! Тълпа от мъже със средна височина над 180см.,
бяха тук, за да гледат изпълнението ми.
Наистина се отличаваха. Личеше, че са спортисти.
За жалост, никой от тях не ми е мъж.
Обаче той ми се обади да пита
какви цветя да донесе, защото за пръв път идва на рецитал.
Наистина? - Да.
Дадоха ти голям розов букет, защото знаеха, че ще ти хареса.
Толкова са зрели, нали? - Да. Идеални са.
Ако трябваше да им дам някаква роля в оркестъра...
Треньор Кавасаки щеше да е маестро.
А този с бухналата прическа,
ще бъде като съсед и голям брат,
който винаги ми подава запушалката за флейтата.
А тези двама младежи ще бъдат помощниците А и Б.
И накрая, естествено, принцът от приказките, Уцуномия.
Само като си представя... Какво?
Пак ли започнах с откачените фантазии?
Не, нищо такова.
Даже малко завиждам на Май.
Всички произведения днес ми бяха любими. Ти се справи страхотно.
Дори с малките нюанси.
Благодаря ти, Рико.
Истината е, че съм щастлива, защото ти дойде.
Благодаря. - Какво те прихвана?
Обичам те Рико. - И аз те обичам.
Хора, хайде към ресторанта! - Добре.
Да вървим!
Ето! - Добре, да пием!
Да вдигнем тост за успеха на Май за трети път!
Добре! Наздраве!
Отивам до тоалетна.
Хей!
Съжалявам за онзи ден.
Отдавна исках да ти благодаря, но нямам номера ти.
А, да и аз.
Вече са махнали боклука. - Да, видях.
Много съжалявам, че се напих.
Ъмм, аз...
...направих ли нещо странно?
Само каза: "Помогни ми да си сваля сутиена".
Вече мога да се гръмна...
Какво става? - Нищо.
Всичко е наред.
Онзи ден я срещнах в супермаркета.
Оказа се, че живеем наблизо. -Така ли?
Хей, какво има между вас?
А? - Вас двамата.
Ами тя е момичето, което се развика на Наоки на онзи мач.
Приятелка ми е.
Какво? Наистина? - Така ли?
А аз съм нейна приятелка и съм свободна.
Всичкото си време и сили отделям за флейтата,
затова нямам време да ходя по срещи.
Посветила си се на флейтата. - Да.
Но напоследък и аз започнах да очаквам любовта.
Лъжкиня.
А, да. Вие всички!
Съжалявам за неприятностите, които ви създадох онзи път.
Не, не.
Никога не бях чувал момиче да вика така силно.
Но щом си приятелка на Кавасаки, няма проблем.
Има буйна кръв като Кавасаки. - Точно така.
Добре дошли.
Охо?
Тоя...
Нацуки?
И треньорът ли бил тук? - Какво правите тук?
Всички момичета правим парти за Йойоги за добре дошъл.
Може ли да седнем тук? - Разбира се.
Благодаря много. - А защо за мен нямаше?
Защо да правим за Шуджи?
Искам да седна до Йойоги.
Ето защо.
Здравейте всички. - Здравей.
Здравей.
Фуклите развалят атмосферата. - Шшшт...
Какво ви се яде? Поръчайте каквото искате.
Ами тогава "гоя чанпуру"*! /*Бъркано пържено ястие./
Много е вкусно!
Хей!
Би ли престанал да ме гледаш постоянно?
Досадно е!
Грозно е.
Ти си тази, която ме гледа.
Когато съм на игрището, виждам само топката.
А когато не съм, гледам жените.
Такъв съм.
Гледам всички жени,
не само теб.
Прекалено си самоуверена.
Мислиш, че си сладка ли?
Не си нищо особено.
Очите ни се срещат,
защото ти ме гледаш. Нали?
Ако си признаеш, ще ти дам целувка.
Не ти ли става скучно с онова добро момченце?
Утре ще мислим да ходим на плаж.
Искате ли и вие да дойдете?
Звучи супер! - На плаж, а?
Ако Кавасаки отиде, и аз ще дойда.
Плаж...? Плаж значи...
От години не съм ходил.
Извинявай, аз ще тръгвам. - Защо?
Съжалявам. Не се чувствам много добре днес.
Така ли?
Добре ли си? - Добре ли си, Нацуки?
Извинете, че си тръгвам рано.
Ще я изпратя до вкъщи. - Пазете се!
Наистина съжалявам, довиждане.
Пазете се.
Какви хубави отношения имат.
Завиждам им!
След 2 години, все още се разбират така добре.
Видя ли? Казах ти, че е приятелка на някой от отбора.
Знаех си, че е такъв тип.
Значи е негова приятелка.
Искаш ли да се разходим някъде?
А, не. Тази вечер ще се прибера.
Забравих да изхвърля боклука на балкона.
Така ли? - Да.
Да не би да те притесних,
като казах, че си моя приятелка?
Не, въобще.
Обаче,
скоростта...
Скорост?
Не.
Аз...
... съм била мамена от мъже преди.
Веднъж в гимназията и веднъж в университета.
Лъгали са те?
Мъжът, който харесвах цели 2 години, ми каза:
"Недей да свириш, а се съблечи."
Ето защо...
...може би не мога...
...да повярвам на мъж така бързо.
Не, че не вярвам на Кавасаки. Наистина.
Кавасаки...
Не, Томоя...
е мил,
зрял,
и вежлив.
Затова... ...може ли...
...да го караме по-бавно?
Добре.
Аз трябва да ти се извиня.
Винаги съм бил
с нетърпелив характер.
Не, не е така...
Когато бях баскетболист, бях известен с бързата си атака.
Така ли? - Да.
Права си.
Надявам се бавно да започнеш да разбираш чувствата ми,
и малко по-малко...
да се влюбиш в мен.
Добре.
Тогава, когато Рико има концерт,
ще ти дам дори по-голям букет от днешния.
Добре, днес ще те оставя тук.
Лека нощ. - Лека нощ.
Наоки, добре съм.
Просто ми прилоша малко.
Не е така, напоследък ти беше тежко.
Всеки ден работиш до късно.
Всъщност не ми се ходеше.
Обаче, всички отидоха и аз, като лидер, трябваше да съм там.
Да, знам.
Какво има?
Не ми се яде окаю*. /*Оризова каша./
Искам теб.
Чу ли? - Не може.
Трябва да си починеш.
За да се оправиш, трябва да хапнеш малко, дори и да не искаш.
Нали?
Грешиш.
Радвам се, че се държиш така добре с мен.
Но,
не е това, което искам.
Хей, накарай сърцето ми да бие силно,
в мислите ми да си само ти,
така че да не мисля за нищо друго,
така че да не мога да сваля очи от теб.
Искам да обичам Наоки повече.
Искаш?
Значи не ме обичаш?
Обичам те.
Какво имаш предвид?
Каква беше тази въздишка? - Не беше въздишка.
Да не си ядосана, защото казах, че не може да се оженим?
Не!
Обаче, Наоки,
ще бъдеш ли някога уверен в себе си?
Догодина? А след нея?
След 10 години?
След 20 години?
Какво, ако... ...никога не бъдеш?
Защо говориш така?
Защото няма гаранция,
че ще станеш първокласен играч.
Постоянно казваш, че искаш да си по-добър.
Наистина ли вярваш, че щом силно желаеш нещо,
някой ден ще се сбъдне?
Вече не си дете!
Виж, осъзнай се!
Дръж се като възрастен!
Помисли какво ми е да търпя досадната ти гордост...
Схванах, стига.
Извинявай.
Да.
Наоки?
Да отидем на плажа. - Какво?
Ето ме!
Благодаря за поканата.
Случиха се някои неща...
... и се чувствах доста объркан.
Но сега съм по-добре. - И аз така.
Обикновено нямам проблеми с момичетата.
Странно е, нали?
Че имаш проблеми с момиче? - И ти би имал.
Ако става дума за момиче, с което искаш да имаш сериозна връзка.
Раят на пъпчетата!
Гледай! Раят на мускулите!
Ето ги.
Здравейте.
Благодарим за поканата.
Момичета, ако искате да се преоблечете, съблекалнята е натам.
Нямаме бански.
Ние сме момичета на изкуството.
Жалко! - Наистина е жалко!
Наистина?
Казал е, че няма време за момичета? - Да.
Изглежда, да е край мъже, му е по-забавно.
Страйк! - Хей, чакай!
Наистина ли е гей? - Май.
Извинявай, че се забавих. - Е, аз също,
бих искал да се фокусирам повече над баскета,
но сега по-големият ми проблем е да намеря къде да живея.
Защо не дойдеш при нас? - А?!
А?! Какво говориш?
Ами, Рико, нали имаме килер?
Този за Мелъди? - Да, нейния.
Той е ще по-добър пазач от Мелъди, не мислиш ли?
Ама да живеем с мъж...
Аз съм... ... наистина невинно момиче.
Нямам братя. И като отидох веднъж в Дисниленд,
дори прегръдката с Донълд Дък накара сърцето ми да трепне.
Но не се тревожи! Не чувствам нищо към Шуджи.
И за мен се отнася. - Грубиян!
Сериозно... - Всичко ще е наред.
Така може да научим повече за Уцуномия и Кавасаки.
Ама... - Какъв е проблема?
Няма да мога да ходя без сутиен.
Ходи със сутиен!
Добре тогава.
Съгласна съм.
Наистина? Супер!
Наоки! Намерих си жилище!
Сериозно? Браво. - Да.
Страхотно! Колко се радвам!
Какво облекчение.
Добре, кажи "зеле".
Наистина страхотно, без сутиен е супер!
Осъзнай се! Дръж се като възрастен!
Помисли какво ми е да търпя досадната ти гордост...
Стига!
/Съжалявам, че си тръгнах така./
/Искам да поговорим. Може ли да се видим довечера?/
/Изпращане./
/Съобщение изпратено./
Стреляй!
Давай следващата. - Уцуномия е страхотен!
Хайде! - Следваща!
Топка!
Не играеш ли? - Трябва да се пазя заради цигулката.
Ясно.
Имаш добър вкус. - А?
Кавасаки.
Срещаме се от скоро.
Кавасаки е страхотен човек.
Много го уважавам.
Дори хора като Уцу мислят, че е готин.
Така ли?
Ясно.
Онзи ден исках да ти пратя една снимка.
Но щом си приятелка на Кавасаки не е хубаво да ти поискам номера.
Не мисля, че има проблем.
Наистина?
Защото сме приятели, нали?
Приятели...
Така е, приятели сме.
Ами да си разменим номерата.
Наоки!
Тренерът ще се ядоса!
Не съм ядосан.
Не мисля, че е лош човек.
Каква сладурска картинка има.
Този...
От Камия Наоки: "Съжалявам, че си тръгнах така."
"Искам да поговорим. Може ли да се видим довечера?"
/Отваряне на изображение./
Това, което знаеш за мен
е само една частица.
И всъщност нямам нищо против,
дори победоносно да ми се присмиваш.
Този глас дълбок,
който чух преди да се родя,
може да е различна страна
от живота ми.
Всичко да знам е невъзможно,
но защо тогава ние
всичко искаме да преодолеем,
преследвайки перфектното.
Де да имаше начин,
да обичаш някого безкрайно!
Наоки, хващай!
Аут!
Нещото, което само ти знаеш,
нещото, което само аз мога да видя,
само те са реални.
Разбрахме, че...
Гледахте: *ПОБЕДЕН КОШ*
= Епизод 3 =
Превод: fuu Редакция: mrnkaloto
Благодарим ви, че гледахте с нас! /easternspirit.forunandco.com/
Eastern Spirit @ 2009